Jeg har ikke taget ti dollars fra dig.
Du skyldte mig sytten, og nu er der syv tilbage.
-Jeg vil tale med jer. -Du fik dem i mønter.
Som du lånte af mig.
Jeg bad Will hente din CD. Du skylder mig 23.
-Det er vigtigt. -23?
Hvordan skal jeg sige det?
-Hvad med mine mønter? -Det var mine, Claud.
Kirsten flytter ind.
-Hvad? -Jeg ville ikke fortælle det sådan her.
Hun flytter ind. Hos os.
-Hos mig. -Er det ikke lidt hurtigt?
-Jeg troede ikke, I talte sammen. -Det har været en intens måned.
Det her er, hvad vi vil. Vi har besluttet os.
-Skal hun bo her? Hele tiden? -Er det ikke fantastisk?
-Skal hun bo i mors og fars værelse? -Ja, i mit værelse.
Jeg flytter hendes ting i dag.
-Er det ikke fantastisk? -Du er helt utrolig.
Du fortæller det bare sådan. Det er en stor ting, hvis nogen skal flytte ind.
-Det forandrer alting. -Nej da... Hold nu op.
Hun har ret. Du burde have talt med os først.
-I kan jo lide Kirsten. -Det er ikke det.
Du har ingen ret til at bestemme, hvem der skal bo i vores hus.
Forsigtig, så den ikke vælter.
Fremad.
Hvad skete der lige?
Er du okay?
Lad mig se.
Det er bare en finger. Jeg har flere.
-Hvad laver I? -Jeg lemlæster din bror.
-Vi flytter nogle møbler. -Det er mors kommode.
Den er for lille. Vi bruger Kirstens i stedet.
-Hvor har I tænkt jer at stille den? -I garagen.
Den er en del af det sæt, mor og far fik, da de blev gift.
-Måske skal vi lade den blive stående. -Den er 30 år.
-Er den forbundet med minder? -Ja.
Vi lagde Claudia i den. Den var lighus.
-Vil I lade den rådne op i garagen? -Jeg kan bruge den.
-Det er okay. Nej. Bær den ind på mit værelse.
Fint med mig.
Er du glad nu?
Undskyld, jeg kan ikke beslutte mig.
Anbefaler De kalveskind eller alligatorskind til en sadomasochist?
Jill...
-I guder, Bailey. Slå dig lidt løs. -Se lige de her.
-De passer perfekt. -70 dollars.
-Passer de? -Jeg køber ikke så dyre handsker.
Kom, vi skal i børneafdelingen. Owen har brug for en jakke.
Kommer du?
Jeg har en idé. Lad os kigge i sengeafdelingen.
Vi prøver nogle senge og ser hvor mange ekspedienter, vi kan chokere.
-Hvad synes du? -Ikke ligefrem "Glade jul", men fint.
-Hvad er det? -Det er til min bar mitzva.
En af Julias venner havde også en bar mitzva.
Hun fik en LaserDisc-afspiller og nogle opsparingsobligationer.
-Obligationer er en trist gave. -Kan du ikke tage det alvorligt?
-Det er vigtigt for mig at være jøde. -Jeg tager det alvorligt.
Det er svært nok for mig
at være kæreste med en ikke-jøde. Hvis vi blev gift, ville min farmor dø.
Det ønsker jeg ikke. At din farmor dør, altså.
Hvis vi bliver gift...
Hvis jeg, de næste 10-15 år, ikke møder nogen, som jeg synes bedre om end dig...
Og hvis du heller ikke møder nogen.
-Hvordan løser vi det med religionen? -Det bliver svært.
Blandede ægteskaber leder oftest til skilsmisse.
Livet er indviklet.
Det ville være rart, hvis vi havde samme tro.
En af os kan jo skifte religion.
Du ved, konvertere.
Det kunne jeg aldrig gøre.
27. september 1982.
Haydn-stykket lyder skidt. Jeg forsøgte at få Avery til at droppe det.
Vi skændtes, men pludselig bad han mig prøve igen.
Utroligt nok virkede det. Han gør mig bedre.
21. oktober. Nick og drengene kørte os til flyet.
Julia græd, da vi sagde farvel. Der var en akavet stemning mellem Nick og Avery.
Vi havde kraftig turbulens.
Avery holdt mig i hånden. Han tvang mig til at lytte til Mendelssohn.
Det hjalp.
22. oktober. Avery bad mig komme med ud på en gåtur.
Vi endte i et antikvariat.
Han købte Dantes "Inferno" til mig. Jeg læste om Pablo og Francesca.
Det var romantisk. Jeg ringede hjem, men Nick var ved at lægge børnene i seng.
1. november. Indspilningen er slut. Vi indspillede Händel syv gange.
Jeg lavede fejl, men Avery hjalp mig.
Til festen kiggede jeg hen på ham. Da han smilede sit smukke, varme smil,
så jeg mig over skulderen. Jeg troede, han smilede til en anden.
Vi gik derfra og tog en tur i hestevogn rundt i parken.
Vi kørte rundt og rundt.
-Nej, du skal gætte. -Okay...
Blødt. Ikke spiseligt.
-Jeg ved det ikke. En kanin? -Man spiser kaniner.
-Hvor stor er den? -Kun ja- og nej-svar.
-Er den større end min hånd? -Omtrent samme størrelse.
Ja.
Jeg ved det ikke. Vil du ikke sige det?
Okay. Luk øjnene.
Nu må du kigge.
-Kan du lide dem? -Tager du gas? Jill...
-De var jo hundedyre. -Nu kan vi køre cabriolet hele vinteren.
Jeg så ikke, at du købte dem.
Jeg har ikke...købt dem.
Kan du se, at farven passer til jeep'en? Tag dem på!
Hvilken side vil du have? Skal vi slå om det?
Kan vi ikke bare se, hvor vi ender?
Charlie.
-De kan høre os. -Nej, da.
Den knirker så højt... Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke. Det er flovt.
Du ved... Hvis de kan høre os.
Men de ved jo, at vi er sammen.
Jeg ved det, men alligevel... Jeg bliver så hæmmet.
Det kan vi jo ikke have.
Hvad laver du?
Ser du efter, hvad de bruger som prævention?
Hvad laver du?
Lagde du mærke til nogle dagbøger imellem mors og fars sager?
Nej. Ingen af dem skrev dagbog.
Det ved vi jo ikke med sikkerhed.
Måske skrev mor dagbog og gemte den for os.
Vi så måske ikke så nøje efter, da vi pakkede tingene sammen.
Vi fandt jo deres kærestebreve. Kan du huske det?
Og en gennemsigtig natkjole og et foto af fars ende, taget på Jamaica.
Jeg tror, vi fandt alle de ting, de havde gemt for os.
Det føles underligt at se Kirstens ting her.
Kirsten?
-Hvad er du? -Hvad jeg er? Hvad mener du?
-Mit stjernetegn? -Nej, religion. Hvad er du?
-Jeg er agnostiker. -Jaså...
Sådan nogen kender jeg ikke. Hvad er en agnostiker?
Det er en, som hverken benægter eller tror på Gud.
Kan man sige det sådan?
Tror du ikke på Gud?
Jeg ved det ikke. En agnostiker er en, som ikke ved det.
-Er din familie agnostikere? -Nej, de er episkopaler.
-Har du konverteret? -Nej.
Men jeg har tænkt over det. Hvad jeg egentlig tror på.
Hvis du og Charlie får børn... Skal de så være agnostikere?
Jeg vil have, at de skal lære så meget som muligt om alle religioner.
-Siden må de selv bestemme. -Må de vælge det, de helst vil?
Claudia, religion er en meget personlig sag.
Bare fordi forældre tror på en ting, behøver deres børn ikke gøre det samme.
Okay... Nemlig.
Du har vel ikke dårlig samvittighed eller noget?
Dårlig samvittighed? Nej.
Nej, det har jeg ikke. Jeg ser mere praktisk på det.
-Hvorfor stjæle noget, man ikke behøver? -Vær ikke dum, Bailey.
Det bliver fint vejr i aften. Du kan tage handskerne på.
Vi kan rulle taget af jeep'en og bare...køre.
Ja. Ja...
-Nej! -Hvad er der?
Jeg kan ikke i aften. Vi har en familieting.
Vi tager ud at spise en gang om ugen. Det er en tradition.
Spiser I sammen? Min familie gjorde det engang, da jeg var syv år.
Det er meget sødt. Kan du slippe udenom på nogen måde?
"Velsignet være du, vor Herre, som befalede os..."
-Hvad laver du, Claud? -Jeg beder ved sabbat-lysene.
Jeg ville gøre det på hebraisk, men jeg kunne ikke forstå oversættelsen.
Hør engang.
-Hvorfor gør du det? -Fordi det ikke er sabbat?
Nej, fordi vi ikke er jøder.
Jeg skal fortælle dig noget vigtigt.
Få ingen forudfattede meninger nu. Jeg overvejer at blive jøde.
Artie og jeg har talt om det. Jeg overvejer at konvertere.
-Det skal du bestemt ikke. -Det skal du ikke bestemme.
Det er ikke som at få mig til at gå i seng. Det her bestemmer jeg selv.
-Du er for ung. -Det mente Kirsten ikke.
-Hun sagde, at... -Det vil jeg skide på!
Kirsten er ikke en del af familien. Man kan ikke bare skifte religion.
-Den er en del af vores identitet. -Jaså...
Den betød intet for mor og far. Vi gik jo aldrig i kirke.
Kirken er ikke det vigtigste. Deres religion betød noget for dem.
I guder! Alle tror vist, at man bare kan smide alt væk.
Du får ikke lov til at konvertere.
-Hej, Joe. -Hej. Lad mig gøre et bord klar til jer.
De andre er ikke kommet endnu. Jeg vil spørge dig om noget.
-Kender du en Avery Baltus? -Avery Baltus? Jøsses...
Det navn har jeg ikke hørt længe. Han spillede vist cello?
Han og din mor indspillede nogle plader.
-Var han rar? -Han var ikke min kop te.
-Var far og han venner? -Han var din mors ven.
Eller kollega. Hvorfor spørger du?
-Så far og han var ikke venner? -Nej. Men...
-Hvorfor brød min far sig ikke om ham? -Det skete for lang tid siden.
Jeg ved det ikke. De kunne måske ikke sammen.
Min far kunne måske ikke lide ham, fordi han havde en affære med min mor.
Hvad? Julia...
-Havde de et forhold? -Nej, selvfølgelig ikke.
Joe, jeg er gammel nok til at få sandheden at vide.
Vær sød, det er vigtigt. Jeg bliver nødt til at vide det.
Jeg ved det ikke.
Men de kan altså have haft en affære?
Ærligt talt, så ved jeg det ikke.
Okay.
Dårlig start på familiemiddagen.
-Som regel kommer alle. -Hej.
-Hvor har du været? Vi har ventet. -Jeg talte med Joe.
Hvor skal Bailey sidde?
Jeg henter en ekstra stol.
-Hvad plejer I at spise? Alt, undtagen manicotti.
-Hej. -Bailey...
-Undskyld, at vi kommer for sent. -Tak, fordi jeg måtte komme.
-Vi har ikke plads. -Så må vi finde et større bord.
-Vi sidder jo altid her. -I aften må vi sidde derovre.
Joe! Vi sætter os derover i stedet.
-Det her er en familiemiddag. -Må jeg tale med dig?
Sæt dig. Vi kommer lige straks.
-Hvad er der? -Hvorfor er hun her?
Jill? Jeg vil have hende med.
Bay, det er en familiemiddag. Vi tager ikke andre med.
-Kirsten er jo med. -Det er ikke det samme.
På hvilken måde?
Hun bor sammen med mig. Hun er en del af familien nu.
-Ikke bare en ny kæreste. -Hun er ikke nogen "ny" kæreste.
-Det er ikke fair overfor de andre. -Så det er dig, der bestemmer her?
-Lige præcis. Nu fatter du det. -Du kan gå ad helvede til.
Bed Kirsten gå, så beder jeg Jill gå. Hvad siger du til det?
Så går jeg ud fra, at vi alle spiser aftensmad sammen.
Kirsten.
-Kirsten. -Claud?
-Hvorfor ligger I på gulvet? -Hvad vil du, Claud?
Jeg har det ikke godt. Jeg sveder og har ondt i maven.
-Lad mig mærke. -Jeg tror, jeg skal kaste op.
-Skal jeg gå med? -Ja.
-Du behøver ikke... -Jeg gør det hellere end gerne.
-Er alt vel, Claud? -Det ordner sig. Gå i seng igen.
-Jeg bryder mig ikke om at kaste op. -Jeg ved det. Jeg er her.
Jeg er her. Det er ikke så slemt.
Du havde ikke behøvet at sidde oppe og vente. Det ordner sig nok.
Det går sikkert hurtigt over. Jeg vaskede hende og gav hende en sodavand.
Jeg læste højt for hende om spionen Harriet.
-Hvad er der? -Jeg elsker dig.
-Jeg elsker også dig. -Nej, det er ikke...
Jeg ville ikke have, at du skulle sige det. Du skal bare vide det.
Jeg er forelsket i dig op over begge ører.
Jeg er glad for, at du er her. Du hjalp hende uden videre.
Claud kom til dig. Hun bad dig om hjælp.
-Det er altså et forskningsprojekt? -Ja.
Vi skal studere nogle tidlige værker af en vigtig musiker.
En vigtig musiker? Og så fik du mig?
-Ja, det gjorde jeg. -Okay.
Du indspillede en plade i 1980'erne?
Det er rigtigt. Du har læst på lektien.
-En serie duetter. -For cello og violin.
Og violinisten hed...? Jeg husker det ikke.
Diana Gordon Salinger.
-S-a-l-i-n-g-e-r. -Tak.
"Digs."
-Hvad? -Det kaldte jeg hende.
Hendes forbogstaver. "Digs."
Hun hadede det. Hun plejede at daske til mig.
Det er sørgeligt. Hun døde.
Jøsses... Det er vel snart et år siden.
-Ser man det? -Vi mistede kontakten for længe siden.
Hun var en vidunderlig violinist.
Vi vidste aldrig, hvad hun ville finde på.
Hvor hendes musik ville føre os hen.
Hun var helt umulig at spille sammen med.
Hun var min favorit.
-Men det var ikke derfor, du kom. -Det er en stor hjælp.
-Jeg vil gerne høre indspilningerne. -Det bliver svært at finde dem.
Det var de eneste indspilninger, hun lavede.
-Hvorfor det? -Hun stoppede og stiftede familie.
To drenge og en pige.
Det var synd. Ikke for dem, men for mig.
Jeg kunne vise dig billeder. Hun var fantastisk smuk.
Undskyld mig. Det er sært. Pinligt...
Det er bare det, at...
Jeg var forelsket i hende.
Undskyld mig. Var der mere, du ville vide?
Nej.
Bailey, se lige dem her.
-Jeg kan godt lide dem. -Flotte. Hvad koster de?
55 dollars.
-Jeg vil have dem. -Har du råd? Det har jeg ikke.
Nej. Jeg har ikke råd til dem.
Men jeg vil havde dem.
-Jill... -Jeg gav dig noget den anden dag.
Jeg vil have dem.
Du, der.
-Ja? -Tag hånden op af lommen.
Jeg har ham.
-Hej, Julia. -Hvad er det der?
Suppe. Efter ønske fra din søster.
Hun mente, at hun kunne tåle det.
Hvad skal du bagefter? Melde hende til et kursus i hebraisk?
-Hvad? -Bagefter vil du måske møblere om.
Smide flere ting ud. Mors klaver? Det bruger vi jo ikke.
-Hør nu... -Du sagde, at Claudia måtte konvertere.
-Konvertere! -Nej.
Jeg sagde, at hun selv måtte bestemme.
-Er det dig, der skal sige det? -Hun spurgte mig.
Og så bad du hende skide på det, mor og far troede på?
Det var måske forkert. Det var ikke min hensigt...
At opføre dig, som var du hendes mor? Det er det, du gør.
Du giver hende råd. Du laver suppe til hende.
Hun kommer til mig, når hun er syg.
Beklager. Det gjorde hun ikke denne gang.
Du gør hende forvirret. Vi har haft nok forandringer her.
Hun forsvinder.
Min mor forsvinder.
Hver gang, I flytter hendes ting,
eller lader Claudia ændre sig, forsvinder hun mere og mere.
Snart vil der slet ikke være noget af hende tilbage.
Jeg er ked af det. Det var dumt.
Dumt?
-Det kan slet ikke beskrive det. -Okay, jeg begik en fejl.
-Hvad kan de gøre? -De kan arrestere dig.
De kan bede politiet hente dig. Så kan du sidde der natten over.
For et par solbriller? Det tvivler jeg på...
Du virker ikke særlig klog.
-Var det her hendes idé? -Jeg hedder Jill.
-Nej, det var det ikke. -Du kan bare godt lide damesolbriller?
Er der noget, du vil fortælle mig?
Du er heldig, knægt. De vil ikke politianmelde det.
-Tak, hr. -Tak, hr. Thurman.
Det kommer ikke til at ske igen. Vel, Bay?
Ja. Jeg mener... Nej, det sker ikke igen.
Julia, jeg vil tale med dig. Med det samme.
I mit værelse. Nu.
-Jeg hørte, hvad der skete i går. -Er det sådan, det foregår?
Jeg sladrer ikke. Men vi skal nok sætte os ned og...
-Du skylder hende en undskyldning. -Glem det.
Jeg tror, at vi fik en skidt start.
Vi burde have talt med jer, inden jeg flyttede ind.
-Vi lavede en fejl. -Men lad det ikke gå ud over hende.
Tror du, hun forsøger at erstatte mor? Tror du det?
At hun vil være din mor?
Selvfølgelig vil hun ikke det. Og jeg vil ikke være jeres far.
Passe Bailey og dig... Jeg er ved at kaste op over det.
-Okay, Charlie. -Jeg forsøger ikke at tage nogens plads.
Hvad er der med dig? Du virker overfølsom.
-Det føles, som om jeg mister hende. -Julia...
Jeg vil ikke tale om det. Det er ikke jeres fejl.
Hun forsvinder ikke. Okay?
Jeg smider ikke hendes ting ud, og ingen tager hendes plads.
Det lover jeg.
Der er ikke så meget, der har ændret sig her.
-Jeg ved det. -Vi vil bare være sammen.
Og vi er tvunget til at bo her. Jeg har intet valg.
-Jeg kan ikke bare flytte ud. -Jeg ved, hvad du ofrer for os.
Det eneste, jeg beder om, er at du skal give os en chance.
Giv os en chance for at få det her til at fungere.
Det er vel ikke for meget at forlange?
Nej, det er det ikke.
Hvordan er det med svinekød?
Man må ikke spise svinekød eller rejer.
Man må ikke spise burgere og drikke milkshake samtidig.
-Slemt... -Men man behøver ikke være kosher.
-Det er vi ikke. -Godt. Så bliver det lidt lettere.
Min familie er ikke så glad for det her med at konvertere.
-Er de vrede? -Ja.
Jøderne har altid været forfulgt.
Jeg kan altså lige så godt vænne mig til det?
Det er svært.
-Undskyld, jeg skal ikke beklage mig. -Nej.
Hvis du bliver jøde, skal du aldrig undskylde, at du beklager dig.
Jeg forstår ikke det her med religion.
Er det noget, man tror på? Eller er det noget, man er?
Kan man konvertere, hvis man er noget?
Kan man konvertere til noget, selv om man endnu ikke tror på det?
Undskyld, kan du lige sige det igen?
En dag bliver det måske vigtigt for mig at blive jøde. Som det er for dig.
Jeg bliver nødt til at vide mere.
-Hvad betyder navnene på væggen? -Det er folk, som er døde.
Det er for, at vi skal mindes dem. Vi har en særlig bøn til at mindes dem.
-Den hedder "Sorgens hus". -Kan du lære mig den?
Jeg vil ikke tale om det. Han er en hykler.
Ja, han har passeret 20. Så bliver man sådan.
Hvis du vidste, hvad han har gjort.
Ved du, hvor mange dage i træk han blev sendt op på rektors kontor?
Ni dage.
For otte år siden. Der er endnu ikke nogen, der har slået den rekord.
-Hvad vil du sige? -Jeg vil ikke høre sådan noget fra ham.
Jeg vil ikke høre, at jeg klokkede i det, eller hvor skuffet han er.
-Jeg stjal en ting. Og hvad så? -Lige præcis. Og hvad så?
-Det gør mig rasende. -Charlie dukkede i det mindste op.
-Hvad? -Min familie kom ikke.
-Det er bedre at blive vred end overset. -Det synes jeg ikke.
Tro mig. Det er fordi, du ikke bliver overset.
Jeg ville ikke have noget imod, hvis min familie
lod mig være i fred ind imellem.
Du er Julia. Hendes datter, som er blevet stor.
Jeg kiggede på indspilningerne.
Der var et billede af hende. Det kunne have været dig.
Jeg burde have set det med det samme.
Jeg skulle have sagt noget.
Her er indspilningerne. Jeg tænkte, at du gerne ville høre dem.
Det vil jeg. Tak.
Det var hende, du ville vide noget om. Hvorfor sagde du det ikke bare?
Hvis du vidste, hvem jeg var, ville du måske skjule noget for mig.
Hvor meget I betød for hinanden.
-Vi var venner, Julia. -Jeg kan godt klare sandheden.
Mor havde altså et forhold til dig?
Jeg burde vel få det at vide?
Så jeg ikke tror, at de havde et perfekt ægteskab.
-Vi havde ikke et forhold, Julia. -Du sagde, at du var forelsket i hende.
-Jeg var forelsket i hende. -Og hun var forelsket i dig.
Jeg læste hendes dagbøger. Jeg ved det.
Jeg ved, hvad der skete i New York.
Vil du have sandheden at vide? Det var en smuk aften.
Vi havde netop spillet vores bedste Bach nogensinde.
Vi havde drukket for meget. Alle sagde, at vi var fantastiske.
Hun havde en lang sort kjole på.
Hun tabte sin alpehue, og hendes hår flagrede i vinden.
Hun var 32 og langt hjemmefra.
Jeg sagde til hende, at jeg var forelsket i hende.
Og et kort øjeblik... kunne det være sket.
Men da vi kom tilbage til hotellet,
var hendes værelse fyldt med blomster.
Flere dusin blomster. De var fra din far.
Der var et brev. Hun grinede, da hun læste det.
Hun sad bare på sengen og grinede og grinede.
Da vidste jeg, at hun var fortabt for mig.
Vi spillede duetter sammen i kort tid, Julia.
Men hun elskede din far. Der var aldrig den mindste...
Der var aldrig den mindste tvivl om det.
Var det liljer? For...
Han plejede at give hende liljer.
Ja, det var liljer.
Hvem er det?
Har du købt den nye shampoo? Mit hår er en stor knude.
-Skal jeg...? -Det ved jeg ikke. Er du stadig sur?
-Jeg skal forsøge ikke at rive, okay? -Okay.
Tak.
Jeg har tænkt over det. Jeg konverterer nok ikke.
Hvorfor ikke?
Det gik ellers godt. Jeg blev god til at udtale ordene. Hør...
Jeg kunne lide helligdagene. Hanukkah var sej. Otte dage med gaver...
Det er en fin religion. Jeg kunne godt tro på den.
-Men der er en bagside. -Javel?
Artie og jeg talte om døden. Om hvor man havner efter den.
Mor og far er jo i himlen. Det ved jeg.
De er i den himmel, som de tror på, ikke sandt?
-Det giver mening, ikke? -Jo, det går jeg ud fra.
Så det er måske derfor, jeg bør have samme tro som dem.
Så du tror på den samme himmel?
Jeg vil ikke risikere, at vi ikke havner det samme sted.
Jeg bliver nødt til at vide, at vi vil være sammen.
Hvorfor stoppede du?
Fortsæt.
Hvad er der?
-Charlie... -Sæt dig. Jeg har en overraskelse.
Du har vel ikke købt en hundedyr gave til mig?
Nej.
-Hop lidt op og ned. -Hvad er der?
Jeg har lavet den. Den knirker ikke.
Jeg får en god nat og vågner endda udhvilet.
Så praktisk, du er.
-Hvad er der? -Ingenting.
Charlie.
-Kom nu. -Jeg kan ikke.
Den knager kun en smule.
-Det er en medium knagen. -Jeg kan ikke.
Hvad vil du gøre? Liste rundt og gemme din tandbørste på badeværelset?
De kan høre, når vi elsker. Og hvad så?
Du er ikke usynlig. Du behøver ikke være det, for det her er dit hjem.
Nu lader vi alle vide det. Lad os larme lidt.
Men råb ikke "bravo", når vi er færdige.
Se lige, hvor mange klokken er!
-Bliver de urolige for dig? -Sandsynligvis.
Garanteret.
Hvor skal vi tage hen?
-Hvor vil du hen? -Mexico.
Hvorfor ikke?
Ved du hvad? Hop ind.
Hvad siger du til at køre, til benzinen slipper op?
Har du en fuld tank?
Vi gør det.
-Hvor langt tror du, vi kommer? -Ingen anelse.
Måske til et sted, hvor jeg aldrig har været.
-Jeg kan ikke. Hvad er mit problem? -Du spiller for hurtigt.
Var det bedre?
Grin ikke. Du var heller ikke perfekt.
-Jeg kan ikke. Hvad er mit problem? -Du spiller for hurtigt.
Var det bedre?
-Grin ikke. Du var heller ikke perfekt. -Om forladelse?
Hørte du det ikke? Din mave knurrede.
Og hvad så? Vi lyder godt som trio.
-Grin ikke. Du var heller ikke perfekt. -Om forladelse?
Hørte du det ikke? Din mave knurrede.
Og hvad så? Vi lyder godt som trio.
Det er vidunderligt. Helt vidunderligt.
Digs den professionelle. Jeg kan lide det. Kom så.
-Okay? -Okay, det går.
Undertekster: Helle Cathrine Østergaard
Subtitles downloaded with "Netflix subtitle downloader" UserScript by Tithen-Firion.